‫היי.
‫בת-שבע אוורדין.
‫בת-שבע.
‫השם תמיד נשמע לי מוזר.‬ ‫אני לא אוהבת לשמוע אותו נאמר בקול.
‫הוריי מתו כשהייתי מאד צעירה‬ ‫כך שאין את מי לשאול מנין הוא בא.
‫התרגלתי לחיות לבדי.
‫יש כאלה שאומרים‬ ‫שהתרגלתי יותר מדי.
‫דורסט, אנגליה 1870‬ ‫320 ק"מ מלונדון
‫שאני עצמאית יותר מדי.
‫הרחק מן ההמון הסואן
‫מיס!
‫הצעיף שלי.
‫איבדתי אותו.
‫אתה בוודאי האיכר אוק.
‫גבריאל, כן.
‫דודתי סיפרה לי עליך.‬ ‫אני עובדת בחווה שלה החורף.
‫זה השטח שלך.
‫אני פולשת.
‫את תמיד מוזמנת.
‫אחר צהרים טובים, האיכר אוק.
‫אחר צהרים טובים, מיס.
‫הקף, ג'ורג'.
‫מהצד השני! מספיק, ג'ורג'!
‫מספיק!
‫עצור. עצור.
‫ג'ורג', עצור.
‫הקף!
‫ג'ורג', הקף!
‫הוא לא יודע מתי לעצור,‬ ‫ג'ורג' הצעיר.
‫ואיך קוראים לו?
‫ג'ורג' הזקן.
‫אז אני משעשע אותך?
‫אל-אלוהים, זה מר אוק.
‫...ואז היא התכוונה להיות מטפלת.‬ ‫אבל היא היתה פראית מדי.
‫תמיד היתה.
‫מיס בת-שבע אוורדין.
‫הבאתי לך טלה.
‫תודה, מר אוק.‬ ‫הוא כל כך מתוק.
‫הוא נולד מוקדם מדי‬ ‫ולא יעמוד בחורף הקשה...
‫...אז חשבתי שאולי את תרצי לטפל בו.
‫תודה, מאד נדיב מצידך.
‫אני אכין תה.
‫הטלה הוא לא הסיבה שבאתי.‬ ‫-תמשיך.
‫טוב, מיס אוורדין, רציתי לשאול...
‫...היית רוצה להתחתן איתי?
‫מעולם לא הצעתי למישהי נישואים.
‫לא.
‫אני מאד מקווה שלא.
‫ובכן...
‫אולי...כדאי...
‫אולי כדאי שאלך.‬ ‫-מר אוק, יש שיקולים אחרים.
‫יש מישהו שמחכה לך?
‫לא, אבל זה לא אומר‬ ‫שאני אתחתן איתך.
‫יום טוב לך, אם כך.
‫מר אוק!
‫מר אוק! חכה!
‫גם לא אמרתי‬ ‫שלא אתחתן איתך.
‫האמת היא שלא חשבתי על זה.
‫יש לי 100 אקרים ו-200 כבשים.
‫כשאשלם את ההלוואה,‬ ‫החווה תהיה שלנו.
‫בתוך שנה או שנתיים‬ ‫יהיה לך פסנתר.
‫פרחים וציפורים‬ ‫ומסגרת לגידול למלפפונים.
‫תינוק או שניים.
‫מר אוק...‬ ‫-או יותר.
‫אני תמיד אתמוך בך.
‫מר אוק, אני לא רוצה בעל.
‫אין לי שום כוונה‬ ‫להיות רכושו של גבר כלשהו.
‫אני לא אתנגד להיות כלה בחתונה‬ ‫אם זה אפשרי בלי בעל.
‫את אומרת דברים טפשיים.
‫מצבך הרבה יותר טוב משלי, מר אוק.
‫לי יש השכלה ותו לא.
‫תוכל למצוא אשה הרבה יותר טובה ממני.‬ ‫-זאת לא הסיבה.
‫אני עצמאית מדי בשבילך.
‫אם אתחתן, ארצה מישהו שירסן אותי‬ ‫ואתה לעולם לא תהיה מסוגל.
‫ואז תתחיל לתעב אותי.
‫לא.
‫לעולם לא.
‫שלום לך, מיס אוורדין.
‫מה קרה, זקן שלי?
‫תישאר פה.
‫תישאר פה, ג'ורג' הזקן,‬ ‫תישאר פה.
‫ג'ורג'!
‫לא!
‫הכל שלכם.
‫זה לא גורם לנו שמחה.
‫אנחנו מאחלים לך כל טוב, מר אוק.
‫בת-שבע.
‫מה קרה?
‫אהובה שלי.‬ ‫זאת הצוואה של דודך המסכן.
‫מה כתוב בה?
‫תקראי את זה.
‫תקראי!
‫הוא הוריש לך הכל.‬ ‫הכל שלך.
‫אל-אלוהים.
‫תשמרי על עצמך.
‫קדימה.
‫ביי.
‫אז מי יצטרף אלינו, בחורים?
‫מי מכם, בחורים לתפארת,‬ ‫ילבש את מדי הארגמן...
‫וישרת בגאווה‬ ‫את מלכתו ואת ארצו?
‫יראה את העולם.
‫תיצרו שורה מסודרת, רבותיי.
‫הג'נטלמן בכובע הקש,‬ ‫צעד קדימה, אדוני.
‫זה האהוב שלי, שם.
‫אתה, אדוני, ליד הגברת היפה.
‫גבר חזק וקשוח.
‫תצטרף אלינו, אדוני.
‫לך. אתה תהיה חייל מצוין.
‫תמיד יש מקום לג'נטלמן בקליבר שלך.‬ ‫-גג מעל לראש. אוכל.
‫מי רוצה שכר טוב?
‫סליחה.
‫כדאי שתנסה בוות'רברי.‬ ‫אם אתה מחפש עבודה...
‫יש שם חווה והם זקוקים‬ ‫לכל עזרה אפשרית.
‫אני אבדוק. תודה.
‫את צריכה מעיל ביום כזה.
‫פרנסיס ידאג לי.
‫אנחנו מתחתנים בקרוב.
‫שלום.
‫קדימה, שכר הוגן.‬ ‫תביאו גאווה למשפחה שלכם.
‫אוכל, מגורים. מי מצטרף אלינו?
‫לכו תעירו את כולם בשאר החוות!
‫תביאו את כולם הנה!‬ ‫אנחנו צריכים עוד עזרה!
‫אנחנו צריכים עוד אנשים עכשיו!‬ ‫תעירו את כולם!
‫תקראו קודם לאחים סמית.
‫תגנו על עצמכם, האש מתפשטת!
‫מי אחראי פה?
‫אנחנו מאבדים את החציר!‬ ‫החציר אבוד.
‫אנחנו חייבים להציל את האסם.‬ ‫קדימה, תעזרו לי!
‫קדימה, תביאו עוד מים!‬ ‫תביאו עוד מים!
‫חייבים לדחוף את זה החוצה. קדימה!
‫תרימו!
‫קדימה, תדחפו!
‫כולם החוצה! כולם החוצה!
‫מים! עוד מים לכאן!‬ ‫האסם נשרף!
‫תוציאו את השקים,‬ ‫הגג הולך לקרוס!
‫מה הוא עושה שם למעלה?
‫אם נאבד את האסם,‬ ‫נאבד הכל.
‫ג'וזף, תביא את המטאטאים‬ ‫ובוא ננקה פה.
‫תעשו את זה מהר,‬ ‫הבעלים פה.
‫מר אוק, זה אתה?
‫אולי את צריכה נוקד, גברתי?
‫אני חייבת לך, מר אוק, חוב גדול.
‫אילו הייתי מאבדת את כל זה,‬ ‫הייתי מאבדת את החווה שלי.
‫החווה שלך?
‫הירושה שלי. וגם הבית שלי,‬ ‫לזמן מה, כשהוריי מתו.
‫כשדודי נפטר,‬ ‫הוא הוריש אותה לי.
‫כמובן שהיא קצת מוזנחת עכשיו...
‫...אבל פעם היא היתה‬ ‫החווה המשגשגת ביותר באזור כולו.
‫ואני מתכוונת‬ ‫להחזיר אותה למצב הזה.
‫אולי הרעיון הזה מגוחך בעיניך.
‫אין לי את הלוקסוס הזה יותר.
‫אני באמת מצטערת לשמוע‬ ‫שאיבדת הכל, מר אוק...
‫...אבל אם העובדה שמזלנו התהפך‬ ‫גורמת לך מבוכה כלשהי...
‫כלל וכלל לא- - גברתי.
‫בילי סמולברי? 9 שילינג ו-8 פני.
‫ג'וזף פורגראס?
‫קדימה, ג'וזף.‬ ‫-קדימה, בחור.
‫תוריד את הכובע.
‫ומה אתה עושה, ג'וזף?‬ ‫-עבודות כלליות.
‫ובאביב אני יורה בעורבים‬ ‫ועוזר בלהרוג חזירים, אדוני.
‫התכוונתי, גברתי.
‫7 שילינג ו-9 פני.‬ ‫ועוד 9 כי אני חדשה.
‫תודה, גברתי.
‫עכשיו, פאני רובין.
‫איפה פאני רובין?
‫איפה היא?
‫היא ברחה, גברתי.
‫היא ברחה עם חייל, גברתי.
‫לא חייל, סרג'נט.
‫מנהל המשק פניווייז?
‫10 שילינג ועוד 10 כמפרעה.
‫למה?
‫בזה מסתיים הקשר ביננו.‬ ‫אתה מפוטר.
‫תסלחי לי, גברתי.
‫כשדודי היה בחיים,‬ ‫זה היה משק משובח ויצרני.
‫מאז שהוא מת, הוא נהרס לחלוטין.
‫תקשיבי לי, מיס.
‫את לא יכולה ככה להיפטר מאנשים.
‫החלטתי לוותר על מנהל משק‬ ‫ולנהל הכל בעצמי.
‫מר פניווייז, אם תקשיב לי לרגע.
‫מר פניווייז, שרפה איימה להשמיד‬ ‫את האסם, ואותך אי אפשר היה למצוא.
‫אין לי צורך באדם כמוך,‬ ‫מר פניווייז.
‫אתה מפוטר.
‫אני במקומך הייתי הולך כל עוד זה אפשרי.
‫כולכם היכרתם את הנוקד החדש שלנו,‬ ‫מר אוק.
‫אתה מבין את חובותיך, מר אוק?
‫אם אני לא אבין, אני אשאל, גברתי.
‫מעכשיו יש לכם גברת,‬ ‫לא אדון.
‫אינני יודעת עדיין מהם כישוריי בתחום,‬ ‫אבל אעשה כמיטב יכולתי.
‫אל תחשבו, שבגלל שאני אשה,
‫אני לא יודעת להבדיל‬ ‫בין התנהלות רעה וטובה.
‫אני אקום לפני שתתעוררו.
‫אני אהיה בשדה לפני שתקומו.
‫אני מתכוונת להדהים את כולכם.
‫חזרו לעבודה, בבקשה.
‫אולי עדיף שאני אחכה פה?
‫לא.
‫שטויות, לידי.‬ ‫את בת הלוויה האישית שלי.
‫את כל אלה?‬ ‫-את כולם.
‫ראש זקוף, לידי.‬ ‫אם הם נועצים עיניים, אל תהססי.
‫תזכרי שזכותנו להיות פה‬ ‫כמו כל אחד אחר.
‫בוקר טוב.
‫לידי, תניחי את כל השקים.‬ ‫-כן, מיס.
‫רבותיי, נחזור לענינינו?
‫ככה, אדוני. אם אתה ממשש,‬ ‫אתה יכול להרגיש את האיכות.
‫גרעינים משובחים, מיס.‬ ‫-תודה.
‫אולי כדאי שנלך, מיס.
‫אבל שום דבר לא ברמה הזאת.‬ ‫-זה טוב, אני מודה.
‫החלטה שלך. אם אתה מעדיף מקום אחר...‬ ‫-לא, לא, לא...
‫החוואי סטון?
‫מיס אוורדין.‬ ‫אחייניתו של החוואי אוורדין.
‫הוא דיבר עליך‬ ‫בהערצה גדולה.
‫כמובן שזכותך לנסות במקום אחר,
‫אבל לדעתי תגלה‬ ‫שאיכות הגרעינים משובחת כתמיד.
‫מר סטון?‬ ‫-כמה?
‫חמש ליש"ט לרבע.‬ ‫-שלוש ליש"ט ו-10 שילינג.
‫אלה אותם גרעינים, מר סטון.‬ ‫לדוד שלי שילמת 5 ליש"ט.
‫שלוש ליש"ט ו-10 שילינג.
‫האדון הזה ישלם לי‬ ‫את המחיר הראוי.
‫מסתבר שלא, לא.
‫ארבע ליש"ט.‬ ‫-ארבע ועשרה.
‫ארבע וחמישה.
‫אולי עדיף שאעבור לקונה הבא.
‫לידי, תעזרי לי עם האדון הזה?‬ ‫-כמובן.
‫אולי תהיה מעוניין בדגימה?
‫כמה?‬ ‫-חמש ליש"ט לרבע.
‫יפה.
‫ארבע ליש"ט ועשרה שילינג.
‫הוא עשיר, הוא יפה-תואר.‬ ‫הוא מוציא את הבנות פה מדעתן.
‫האחיות טיילור עבדו עליו שנתיים.
‫ג'יין פרקינס הוציאה 20 ליש"ט‬ ‫על בגדים חדשים...
‫...ויכלה באותה מידה‬ ‫לזרוק את הכסף הזה דרך החלון.
‫מספרים שכשהוא היה צעיר,‬ ‫אהובתו נטשה אותו.
‫אנשים תמיד אומרים דברים כאלה.
‫נשים לא נוטשות גברים.‬ ‫גברים נוטשים אותנו.
‫מישהו נטש אותך, מיס?
‫ברור שלא.
‫קיבלתי הצעת נישואים מגבר.‬ ‫לפני כמה זמן.
‫אבל הייתי תזזיתית מדי‬ ‫ולא הסכמתי להתחייב.
‫אפשרות בחירה.‬ ‫איזה לוקסוס.
‫"נשק לי את הרגל, אדוני, הפנים שלי‬ ‫נועדו לשפתיים משמעותיות."
‫זה בכלל לא היה ככה.
‫למה?
‫אהבת אותו?
‫לא, אבל די חיבבתי אותו.
‫מכל מקום, עכשיו זה בלתי אפשרי.
‫מר בולדווד.
‫אל תירי בי, בבקשה.
‫לא היתה לי שום כוונה לירות בך.
‫אני מיס אוורדין.‬ ‫השכנה שלך.
‫האחיינית של החוואי אוורדין.
‫אני מנהלת את החווה בעצמי.‬ ‫אולי שמעת?
‫כן, אני בטוח שתצליחי.
‫בנסיבות הקיימות.
‫ובכן- - כמו שאמרת, אנחנו שכנים.
‫תראי מה יש לי פה.
‫מה זה?‬ ‫-תקשיבי.
‫"השושנה אדומה‬ ‫הסיגלית כחולה
‫"הציפורן מתוקה‬ ‫וגם אתה."
‫זה כרטיס ולנטיין. אני שולחת אותו‬ ‫לג'וזף פורגראס...
‫...רק כדי לראות את הפניקה‬ ‫בפרצוף המטופש שלו.
‫ילד מסכן. קצת מוגזם,‬ ‫את לא חושבת?
‫ומה עם- - מר אוק?
‫לא. לא מר אוק.
‫תארי לעצמך אם היינו שולחות את זה‬ ‫למר בולדווד.
‫מתעלם ממך ככה,‬ ‫כזה יהיר ומתנשא.
‫מר בולדווד?
‫אולי לא.
‫למה לא?
‫כי אני לא חושבת‬ ‫שהוא יבין את ההומור.
‫אולי באמת לא.‬ ‫אולי זה מוגזם.
‫מר בולדווד.‬ ‫-את צודקת. אולי זה מוגזם.
‫נזרוק ונחליט.
‫לידי!
‫קדימה.
‫פתוח ג'וזף.‬ ‫-לא, ז'אן קוגן.
‫פתוח ז'אן קוגן. סגור בולדווד.
‫השושנה אדומה, הסיגלית כחולה,‬ ‫הציפורן מתוקה, וגם אתה.
‫סרג'נט טרוי, 11:00.‬ ‫-כן, סרג'נט טרוי. ו...?
‫מיס פאני רובין.‬ ‫-ברוך הבא. גש לשורה הקדמית.
‫איפה היא?‬ ‫-אני לא יודעת.
‫הנה היא באה.
‫סליחה על האיחור, חבר.
‫עוד מעט.
‫אורחים אהובים,‬ ‫התכנסנו כאן בנוכחות...
‫אני יכול לחכות רק עוד כמה דקות.‬ ‫-היא תבוא.
‫מה לדעתך קורה?
‫אני לא חושב שהיא תבוא.
‫בוקר טוב, אהובתי.
‫תכניס אותם, ג'ון.
‫מיס אוורדין כאן, אז כדאי שתצטיין.‬ ‫אני מסתכלת עליך, קוגן.
‫כן, תהיי בשקט, לידי.
‫מה אתה עושה?
‫אולי תסכימי לעזור?
‫אתה לא חושב שהייתי מסכימה?‬ ‫-לא, לא היית מסכימה.
‫בואי הנה.
‫הנה, היא נכנסת.
‫כל הכבוד, גברתי.
‫תעשו מקום.‬ ‫היי, ג'וזף. ג'וזף, תראה.
‫בוקר טוב, מר בולדווד.
‫מיס אוורדין. מר בולדווד מבקש‬ ‫לדבר איתך.
‫מר בולדווד. בוודאי.
‫1000 אקרים. שילוב של קרקע דשנה,‬ ‫וצאן ובקר.
‫בצמוד לאוורדין.
‫מטע. חממה.
‫יש לי כמה חזירים מעניינים.
‫אולי בהזדמנות אחרת.
‫תודה.
‫יש לך בית יפהפה.
‫מר בולדווד?
‫מיס אוורדין.
‫אני רוצה...
‫...מאד - - יותר מכל דבר אחר...
‫...שתהיי אשתי.
‫מיס אוורדין, תתחתני איתי.
‫אני...
‫...אני מרגישה...
‫...למרות שאני מאד מכבדת אותך...
‫אני לא מרגישה משהו שיצדיק...
‫...היענות להצעתך.
‫כבר ידעתי אכזבות בעבר...
‫אבל לא הייתי מציע במועד הזה‬ ‫אילמלא...
‫...היתה לי סיבה להאמין...
‫אלא אם...‬ ‫אלא אם אני טועה.
‫כרטיס הברכה ליום ולנטיין.
‫לא, אתה לא טועה‬ ‫אבל אסור היה לי לשלוח אותו.
‫סלח לי, זה היה חוסר התחשבות מצידי‬ ‫להפר את שלוותך.
‫אז הוא נשלח כבדיחה?
‫לא. לא, כבדיחה.
‫לא בדיוק. זה היה- - דחף של רגע.
‫אני מבין.
‫אולי את חושבת שאני מבוגר מדי?
‫אבל אני אדאג לך‬ ‫יותר מכל גבר אחר בגילך.
‫אני בטוחה...‬ ‫-אני אגן עלייך.
‫יהיו לך שמלות...
‫...כרכרה. פסנתר.
‫אני משעשע אותך.
‫לא.
‫פשוט...
‫...יש לי פסנתר.
‫ויש לי חווה משלי.
‫ואין לי שום צורך בבעל- - ללא קשר‬ ‫לכבוד הרב שאתה חולק לי בהצעתך.
‫אני חושבת שאני רוצה לחזור הביתה.
‫כן...אני...
‫אני אקרא למישהו שיסיע אותך.
‫מר בולדווד, אימללתי אותך‬ ‫וזה היה מאד מרושע מצידי.
‫את תשקלי את ההצעה?
‫תן לי לחשוב.
‫כן.
‫כן, אני אתן לך זמן.
‫אני אחכה.
‫אתה עובד עד מאוחר, מר אוק.
‫תלמד אותי?
‫קחי.
‫תסובבי את הגלגל.
‫תטי את הלהב, ככה.
‫ותחליקי בעדינות.‬ ‫תסובבי את הגלגל.
‫קצת יותר מהר. ככה. טוב מאד.
‫עכשיו תחליקי.‬ ‫-אני...זה...
‫...נתקע.
‫רציתי לשאול...
‫הבחורים אמרו היום משהו‬ ‫בקשר למר בולדווד?
‫אמרו.‬ ‫-מה הם אמרו?
‫שאתם תתחתנו עד סוף השנה.
‫תמשיכי.
‫אני מבקשת שתכחיש את זה.
‫ובכן, בת-שבע...‬ ‫-"מיס אוורדין", בבקשה.
‫אם מר בולדווד‬ ‫באמת דיבר על נישואים...
‫...אין לי שום כוונה לספר סיפורים‬ ‫רק כדי לרַצות אותך.
‫רק רציתי שתגיד שיתכן שזה לא נכון‬ ‫שאני מתכוונת להתחתן איתו.
‫אני יכול להגיד את זה. אבל אני גם יכול‬ ‫להגיד לך את דעתי על מה שעשית.
‫אין לי ספק,‬ ‫אבל אני לא מעוניינת בדעתך, מר אוק.
‫אני מניח שלא.
‫אז מה דעתך?
‫שהבדיחה הזו על חשבון גבר‬ ‫כמו מר בולדווד היא באשמתך.
‫ההתנהגות הזו שלך‬ ‫אינה ראויה.
‫אינה ראויה? מותר לשאול‬ ‫מה בדיוק לא היה ראוי?
‫שדחיתי אותך, אולי?
‫מזמן הפסקתי לחשוב על זה,‬ ‫וגם לרצות בזה.
‫אבל אגיד לך דבר אחד: לא לרמתך‬ ‫להוליך שולל גבר שאין לך עניין בו.
‫אני לא יכולה להרשות לאף אחד‬ ‫להעביר ביקורת על התנהגותי האישית.
‫אני מבקשת שתעזוב את החווה‬ ‫בסוף השבוע.
‫אני מעדיף לעזוב מייד.
‫אז לך. אני לא רוצה‬ ‫לראות יותר את פרצופך לעולם.
‫כרצונך, מיס אוורדין.
‫מה קרה להן?
‫הן שברו את הגדר ואכלו‬ ‫ניצני-תילתן. זה ניפח להן את הבטן.
‫אז מה עושים עכשיו?‬ ‫-כלום. כל העדר שלך אבוד.
‫אתה מתכוון שכל הכבשים ימותו?
‫קרוב לוודאי.‬ ‫-עוד אחת מתה כאן, גברתי.
‫יש רק דרך אחת להציל אותן.‬ ‫לנקב להן חור בבטן.
‫צינורית חלולה. עם דוקרן בתוכה.
‫אתה יכול לעשות את זה?
‫זאת עדיין חיה.‬ ‫-לא.
‫אני יכולה?‬ ‫-אל אלוהים, לא.
‫סטיה קלה ימינה או שמאלה,‬ ‫ואת תהרגי את הרחלה.
‫אפילו נוקד לא מסוגל לעשות את זה- -‬ ‫בדרך כלל.
‫אז מי כן?
‫גבריאל.
‫גבריאל!
‫גבריאל אוק, חכה!
‫מיס אוורדין צריכה אותך.
‫למה חזרת בלעדיו?‬ ‫מצאת אותו?
‫כן, מיס.
‫אז מה הוא אמר?
‫הוא אמר...
‫ג'וזף?
‫הוא אמר שאת צריכה לבוא בעצמך‬ ‫ולבקש ממנו בנימוס ובכבוד.
‫מאיפה החוצפה הזו?‬ ‫אין סכוי שאני אעשה דבר שכזה.
‫הוא אמר שזה מה שתגידי. והתשובה שלו:‬ ‫"קבצנים לא יכולים להיות בררנים".
‫מר אוק.
‫גבריאל.
‫בבקשה, אל תנטוש אותי, גבריאל.
‫אני זקוקה לעזרתך.
‫פנה לי מקום.
‫אני רוצה לראות.‬ ‫-לא, תהיי בשקט, לידי.
‫למצוא את הנקודה המדוייקת.
‫בין הצלעות.
‫אוי אלוהים!‬ ‫-לא, לא, לא, לא.
‫עכשיו...
‫אני רואה את הלב שלה פועם.
‫קדימה.‬ ‫-קדימה, ילדה.
‫קדימה.
‫היא תהיה בסדר. היא תהיה בסדר.‬ ‫את בסדר? יופי, פיקסי!
‫הצניעני
‫שאיש לא יוכל לראותני
‫שאיש לא יוכל למצאני
‫שאיש לא יוכל בי לפגוע
‫בבקשה, שקט.
‫השכם בבוקר‬ ‫כשיצאתי להלך
‫בשדות ובכרי האחו‬ ‫כל כך ירוקים, כל כך עליזים
‫הצפורים שרו כל כך במתיקות
‫כל כך נעים‬ ‫וכל כך מקסים
‫כל כך מוקדם בבוקר
‫עם עלות היום
‫מיס, מר בולדווד כאן.
‫תודה. תודה, ז'אן.‬ ‫ז'אן, תודה.
‫מר בולדווד. איזו הפתעה נעימה.‬ ‫תצטרף אלינו?
‫טוב שבאת, אדוני.
‫שיר, גברתי.
‫לי אין קול.
‫באמת, גברתי,‬ ‫יש לך קול מקסים.
‫הקשיבו כולכן‬ ‫נערות יפות ורכות
‫בשיא ליבלובכן
‫הישמרו, הישמרו,‬ ‫שימרו על יפי גנכן
‫אל תתנו לאיש‬ ‫לגנוב את פריחתכן
‫כי כאשר היא תפוג ותיעלם
‫הוא לא יאהב אתכן יותר
‫וכל מקום בו פריחתכן נבלה
‫יכוסה כולו ברקב וטינה
‫בן הגנן עמד מן הצד
‫שלושה פרחים לי נתן
‫הוורוד, הכחול והסגול מכולם
‫ושיח ורדים בפריחה אדומה
‫אבל אני אמרתי לא‬ ‫לשיח הורדים האדום
‫ונותרתי עם עץ ערבה
‫כדי שכל העולם יראה ויידע
‫איך עלב בי אהובי
‫לדעתי שרנו ממש טוב ביחד.‬ ‫-גם לדעתי.
‫יכולנו להיות צמד מצוין.
‫רציתי להודות לך שלא פנית אלי שוב‬ ‫בנושא ההוא.
‫זה לא היה קל.
‫תרצי...שאלווה אותך הביתה?
‫לא, אני אוהבת לסייר בחווה‬ ‫כל ערב, כדי לוודא שהכל בסדר.
‫אני אוכל ללכת...איתך.
‫עשיתי את זה לבדי כבר הרבה פעמים.
‫לילה טוב, מר בולדווד. תודה לך.‬ ‫שמחתי לראות אותך.
‫מי אתה?‬ ‫-אני מצטער. כנראה הלכתי לאיבוד.
‫הסתבכנו. נפגעת?
‫לא.‬ ‫-אני מחפש את וות'רברי.
‫אני מקווה שלא הבהלתי אותך.‬ ‫-הצלחנו להסתבך איכשהו.
‫תרשי לי.‬ ‫-לא. לא. בבקשה. אעשה את זה בעצמי.
‫אם תרים את הרגל לרגע.
‫בבקשה, אל תנעץ מבטים.
‫אני לא חושב שראיתי אי פעם‬ ‫פנים יפהפיות כמו שלך.
‫אתה לא אמור להיות פה.‬ ‫תן לי בבקשה את העששית.
‫היבול נראה מרשים.
‫מיס...
‫...תראי.
‫מי זה, לידי?
‫סרג'נט פרנסיס טרוי. מוצא אצילי,‬ ‫עתיד מבטיח. הדור ונאה.
‫משכיל. ציפו ממנו לגדולות.
‫הוא זרק הכל כדי להיות חייל.
‫עלי זה לא מקובל.‬ ‫-מה את עושה, מיס?
‫אני הולכת להגיד לו שיעזוב את המקום.
‫סרג'נט טרוי, אני נאלצת לעמוד על כך‬ ‫שתעזוב את המקום בזה הרגע.
‫אני לא יכול.
‫אתה מוכן בבקשה לבוא אחרי?
‫מה בדיוק מרגיז אותך כל כך?
‫נו, באמת!
‫מה שאמרתי או האופן שבו אמרתי את זה?‬ ‫ברור שאת יודעת.
‫חייב להיות גבר כלשהו‬ ‫שאומר לך שאת יפהפיה.
‫לא בפניי, לא...‬ ‫-אבל יש מישהו שמנשק אותך?
‫מעולם לא נישקו אותי.
‫למה לא יכולת פשוט ללכת הלאה‬ ‫ולא להגיד שום דבר?
‫את סולחת לי?
‫לא.‬ ‫-למה?
‫בגלל...הדברים שאתה אומר...
‫אמרתי שאת יפהפיה.
‫אני תוהה אם בלחימה‬ ‫אתה טוב כמו בדיבורים.
‫יותר טוב.
‫תיפגשי איתי- - מחר.
‫אני לא יכולה.
‫את לא רוצה?
‫כן, אבל...
‫אז את חייבת.‬ ‫-אני לא חייבת.
‫אף אחד לא יידע.
‫לך עכשיו בבקשה.
‫מחר.
‫שמונה.
‫בקרחת שבין השרכים.
‫את בוטחת בי?
‫כן.
‫אני נותן לך מילה של חייל.‬ ‫אני לא אפגע בך.
‫החרב קהה...
‫...אבל אסור לך להירתע.
‫אני אשתדל.
‫חתכת לי את השיער.
‫החרב הזו יכלה לפשוט את עורך.
‫אבל אמרת לי שאני בטוחה.‬ ‫-והיית בטוחה. לגמרי בטוחה.
‫נתתי לך את המילה שלי.
‫עכשיו אני אקח את זה.
‫מיס אוורדין.
‫אני יכול אולי ללכת איתך?
‫אני מאד אוהבת ללכת לבדי.
‫אסור לך להיות בקשר איתו.
‫הוא לא ראוי לך.
‫הוא אדם בהחלט מכובד.
‫זה לא מה שאני חושב.‬ ‫-למה? מה שמעת?
‫אתה לא מכיר אותו בכלל.‬ ‫הכל רכילויות.
‫אתה משוחד רק כי הוא חייל.‬ ‫-אני אוהב חיילים. רק לא אותו.
‫אני מאמין שהוא אדם חסר מצפון.
‫תתרחקי ממנו. אל תקשיבי לו.‬ ‫אל תאמיני לו.
‫תיפטרי ממנו.
‫ולמה זה עניינך?
‫אני לא טיפש ואני יודע שאין לי סכוי‬ ‫עכשיו כשאת כל כך מעל לרמתי.
‫אבל אל תחשבי שאני מתכוון‬ ‫להישאר אפס כל חיי.
‫יום אחד אני אעזוב אותך.‬ ‫תהיי בטוחה.
‫אבל כרגע, את חשובה לי יותר מדי‬ ‫ואני לא מוכן לראות אותך נהרסת בגללו.
‫אז אם לא אכפת לך, אני...
‫...אני אמשיך לעמוד לצידך.
‫ערב טוב!
‫מר בולדווד‬ ‫חוות וות'רברי
‫מר בולדווד...
‫...היית לי ידיד יקר‬ ‫בחודשים האחרונים הללו.
‫ואני כותבת אליך מתוך הוקרה רבה‬ ‫לידידותנו.
‫חלקת לי כבוד רב בהצעת הנישואים שלך,‬ ‫והקדשתי לדבר מחשבה רבה...
‫...אבל אני חייבת לומר לך,‬ ‫שלהפתעתי הרבה
‫נמלכתי בדעתי. רק כך‬ ‫אוכל להגדיר זאת...
‫...ואני חוששת שלא אוכל‬ ‫להיענות להצעתך.
‫לא הייתי בטוחה שתהיה פה.
‫איפה עוד אני יכול להיות?
‫את מוכנה?
‫את בטוחה?
‫איך זה נשמע?
‫גברת בת-שבע טרוי.
‫טוב?
‫קדימה.
‫פ.ט ו-ב.א‬ ‫אלוהים יברך אותם
‫רבותיי. גבירותיי ורבותיי.
‫לפני זמן קצר זכיתי...
‫...שפר עלי גורלי,‬ ‫ופגשתי במלאך הזה.
‫גבירתכם.
‫ועכשיו אני עומד בפניכם כבעלה...
‫...אדונכם...
‫...והאדם הגאה ביותר שתראו אי פעם.
‫אז בבקשה - - מלאו את כוסותיכם...
‫...ושירו בקול לאשתי היפהפיה...
‫...גברת בת-שבע טרוי.
‫מיס אוורדין...‬ ‫מתקרבת סערה.
‫מר אוק, גולם גדול שכמוך.‬ ‫תפנה אלי.
‫סערה בדרך. אנחנו חייבים להגן‬ ‫על החציר אחרת כל היבול אבוד.
‫אני צריך חמישה עד ששה אנשים‬ ‫לשעה, לא יותר.
‫פרנק, אולי כדאי ש...‬ ‫-לא, יקירתי, זאת חגיגת נישואינו.
‫הלילה לא ירד גשם.‬ ‫אשתי אוסרת על כך.
‫ועכשיו, אם תסלח לי.
‫חברים!
‫עוד דבר אחד.
‫אולי כבר אינני סרג'נט טרוי...
‫...אבל עודני חייל במובן היחיד הזה!
‫בקבוק הברנדי הצרפתי המשובח ביותר...
‫...מנה משולשת לכל גבר.
‫לחיים! לבריאותכם!
‫"פולי היפה פולי היפה‬ ‫אחריה באתי לחזר"
‫היא אומרת, "בוא תתגנב בזחילה‬ ‫דרך החלון...
‫"...וניגש לעניינים‬ ‫ותשכיב עליי את רגליך, עליי תשכב"
‫"אברקיי כה הדוקים‬ ‫וקשה לי להתיר את הקישורים
‫"אברקיי כה הדוקים‬ ‫וקשה לי להתיר את הקישורים"
‫"יש סכין על אדן החלון, אהובי,‬ ‫בתק אותם
‫"ותשכיב עליי את רגליך..."
‫40 שבועות לאחר מעשה‬ ‫התינוק היפה מגיח בצווחות
‫לא מתחרט על כל ההתגנבויות
‫"תשכיב עליי את רגליך,‬ ‫שכב עליי..."
‫גבריאל!
‫במה אני יכולה לעזור?
‫זה מסוכן מדי!
‫אני עולה!
‫תצמידי את הברזנט.
‫ועדיין לא התחיל הגשם.
‫הוא יגיע.
‫תאחזי בי!‬ ‫בואי. בואי.
‫גבריאל, איזו טפשה הייתי.
‫תמיד בזתי לבחורות האוויליות...
‫...שהסתחררו מחנופה‬ ‫במדי ארגמן...
‫...ועכשיו עשיתי את מה שנשבעתי‬ ‫שלא אעשה לעולם.
‫אבל הוא סיפר לי על אשה אחרת...
‫...אשה יותר יפה מכל אשה אחרת,‬ ‫שהוא אהב לפניי ולא יכולתי לשאת את זה.
‫אז איכשהו בין קנאה לבילבול,‬ ‫התחתנתי איתו.
‫אני לא רוצה דעה בנושא,‬ ‫אני רק...
‫בעצם, אני אוסרת עליך להביע דעה.
‫לכי לישון.
‫אני אסיים את זה בעצמי.
‫גבריאל...
‫...תודה.
‫אדוני?
‫מר בולדווד, אדוני!
‫רציתי לוודא‬ ‫שהיבולים של גבירתך ניצלו.
‫עבודה מעולה, גבריאל.‬ ‫יש לה מזל שאתה עובד אצלה.
‫רק רגע, אדוני.
‫אתה נראה לא טוב, אדוני.
‫כדאי שתחזור הביתה.
‫כן- -
‫כן. אני אחזור הביתה.
‫אוק.
‫אתה יודע שעניניי האישיים‬ ‫לא התנהלו כפי שרציתי, לאחרונה.
‫התכוונתי להכניס קצת סדר בחיי.‬ ‫אבל...
‫...זה לא קרה.
‫אני לא מתבייש לומר שהפכתי...
‫...לבדיחה בקהילה.
‫אבל אני חייב להבהיר משהו.
‫לא היתה פה שום נטישה.
‫מעולם לא היינו מאורסים.‬ ‫למרות מה שאומרים האנשים.
‫היא לא הבטיחה לי דבר.
‫ובכל זאת...
‫...גבריאל...
‫...אני שרוי ביגון עמוק.
‫אל תגיד לה אף מילה.
‫אנחנו מבינים זה את זה, כן?
‫כן, אדוני.
‫כמה אתה חזק
‫שב.
‫אל תזוז. עכשיו תסתובב.
‫יש לך מטבע מיותר בשבילי?‬ ‫-לא, לא.
‫תן לו!
‫קדימה!
‫תן לו!
‫תשלם, מר טרוי.
‫קח הכל.
‫אדוני, סליחה,‬ ‫יש לך מטבע מיותר בשבילי?
‫לא.
‫פאני?
‫שלום, פרנק.
‫שלום.
‫את כל כך חיוורת.
‫אוי, פרנק.‬ ‫-יקירתי, הידים שלך רועדות.
‫חשבתי שאמרת "כל הנשמות",‬ ‫לא "כל הקדושים". טעיתי בכנסיה.
‫כשהגעתי כבר לא היית.‬ ‫ואני לא מאשימה אותך...
‫...אבל היה לי מאד קשה, פרנק. אני...
‫לא עכשיו.
‫אסור שאשתי תראה אותך.
‫אשתך?
‫גברת טרוי מאד יפה.
‫לא יותר ממך.
‫פרנק, אני חייבת לספר לך.‬ ‫אני בהריון.
‫מה?
‫ואם אגיד לך‬ ‫שעשיתי טעות נוראה?
‫אבל אני אכפר על מה שעשיתי.
‫אני נשבע בחיי שאמצא לך בית,‬ ‫לך ולתינוק שלנו.
‫כבר נשבעת בעבר, פרנק.‬ ‫-לא הפעם...הפעם...
‫לכי לבאדמאת'.‬ ‫תמצאי לך מקום ב"יוניון".
‫בבית המחסה, פרנק?‬ ‫-הלילה, רק הלילה. לילה אחד.
‫ותפגשי אותי מחר בעשר בבוקר‬ ‫על הגשר.
‫אביא לך את כל הכסף שיש לי‬ ‫ואמצא לך בית.
‫את תהיי בטוחה ומוגנת, יקרה שלי.‬ ‫ואני מבטיח לך, אני מבטיח לך...
‫...אני אכפר על מה שעשיתי.
‫תחזרי לכרכרה.
‫אתה יודע מי האשה זו?
‫כן.
‫מי היא?‬ ‫-חסרת חשיבות.
‫תחזרי לכרכרה.
‫פרנק...
‫את יכולה לתת לי 20 ליש"ט?
‫בשביל מה?
‫אני צריך.
‫אם תמשיך להמר,‬ ‫נאבד את החווה.
‫זה לא להימורים.‬ ‫-אלא בשביל מה?
‫למה זה חשוב בשביל מה הכסף?‬ ‫זה כסף שלי.
‫אני עובד בשבילו, לא?
‫לא.
‫אתה לא באמת עובד בחווה.
‫אל תעשי משהו שתתחרטי עליו.
‫הכסף הזה דרוש להוצאות החווה.
‫לא טעות, מר אוק.
‫פאני רובין וילדה
‫זאת היתה הכתובת האחרונה‬ ‫של מיס רובין.
‫פאני היתה משרתת של דודי‬ ‫ואנחנו ננהג בה בכבוד.
‫אולי ניקח אותה לכנסיה‬ ‫רק להלילה.
‫לא, תכניס אותה פנימה, בבקשה.
‫ממה היא מתה, לידי?
‫אני לא יודעת, מיס.
‫היו שמועות אבל...
‫לפאני היה אהוב, נכון?
‫כן, מיס.
‫חייל.
‫בבקשה, בואי שבי איתי למעלה.
‫אני בוכה הרבה בזמן האחרון.
‫אף פעם לא בכיתי.
‫לילה טוב, לידי.
‫לילה טוב, מיס.
‫מה?
‫מי זה?
‫אני לא יכולה להישאר...‬ ‫-תישארי, תישארי, תישארי.
‫אל תנשק אותם, פרנק.
‫אני עדיין אשתך.
‫האשה הזאת, למרות שהיא מתה...
‫...יותר חשובה לי משהיית אי פעם,‬ ‫משאת עכשיו, או תהיי בעתיד.
‫את כלום מבחינתי עכשיו.
‫כלום.
‫גברת טרוי?
‫אני חושש...‬ ‫אני חושש שבעלך טבע.
‫זאת אחריות גדולה, אדוני.‬ ‫-שטויות.
‫אין שום סיבה שאדם בעל כישורים‬ ‫כמו שלך, לא יוכל לנהל שתי חוות.
‫ומדוע שלא יהיה חיבור חזק יותר‬ ‫בין שתי החוות שלנו?
‫תחשוב על זה.‬ ‫2000 אקרים באחריותך הבלעדית.
‫חלק מרווחיי.
‫מיס אוורדין צריכה אותי פה.‬ ‫-ולחווה שלה תהיה עדיפות.
‫אני עדיין צריך את רשותה של מיס אוורדין.‬ ‫-בוודאי.
‫כמובן, לא הייתי מעז‬ ‫לעשות משהו ללא ברכתה. ו...
‫...אם זה ישפיע על החלטתך...
‫...חבר ותיק שלך נמצא פה.
‫ג'ורג'י.
‫עשיתי את כל הדרך עד נורקומב היל‬ ‫כדי למצוא אותו.
‫אתה מרוצה?
‫כן, אדוני, מאד.
‫ותודיע לי בקרוב מה החלטת?
‫אודיע לך, אדוני.
‫היי, ג'ורג'י.
‫בוא, בוא.
‫גבריאל, אתה מתקדם בחיים.
‫ברור שאתה חייב לקבל את ההצעה.‬ ‫-רק באישורך.
‫אם אאבד את החווה,‬ ‫לא יהיה פה עתיד לאף אחד מאיתנו.
‫את יודעת למי אני נאמן.
‫אתה אדם מוכשר ביותר.
‫לגמרי טבעי שתתקדם.‬ ‫אין לי שום כוונה לעצור בעדך.
‫תודה.
‫בוא, ג'ורג'י.
‫סלחי לי- -‬ ‫אני מבין שיש חובות.
‫בעלך המנוח.
‫אולי, אולי כדאי שנחליף נושא.
‫אולי אוכל לעזור.
‫מר בולדווד, זו הצעה מאד נדיבה...
‫...אבל לעולם לא יעלה בדעתי‬ ‫לקבל ממך כסף.
‫אני גבר בגיל העמידה...
‫...שמוכן להגן עלייך‬ ‫עד סוף חייך.
‫תוכלי לנהל את החווה שלך, אם תרצי.‬ ‫בלי שום סיכון.
‫אני אשלם...
‫...את חובותיו של בעלך המנוח‬ ‫ואבטיח את יציבותה הפיננסית של החווה.
‫היא תהיה התחביב שלך.
‫כמובן...שנצטרך להמתין...
‫...בהתאם לנוהג ההולם.
‫אבל ברגע שתהיי מוכנה...
‫...אני מציע לך מקלט.
‫נוחות. חוף מבטחים.
‫בתור אשתי.
‫את חייבת לפחות להעריץ‬ ‫את ההתמדה שלי.
‫זה נכון.
‫ולחבב אותי?‬ ‫-כן.
‫ו...לכבד אותי?
‫כן. מאד.
‫במה בדיוק מדובר?‬ ‫חיבה או כבוד?
‫לאשה קשה להגדיר את רגשותיה...
‫...בשפה שנוצרה על ידי גברים‬ ‫ונועדה להגדיר את רגשותיהם שלהם.
‫אם את מוטרדת בגלל‬ ‫העדר תשוקה מצידך, העדר...
‫...תאווה...
‫...אם מטריד אותך‬ ‫שתינשאי לי רק מתוך אשמה...
‫ו...
‫...רחמים...ופשרה, ובכן...
‫...לא אכפת לי.
‫מתי את צריכה לתת לו תשובה?
‫עד חג המולד.
‫זו אחריות נוראה.
‫אני מחזיקה את עתידו של האיש הזה בידיי.
‫ואולי גם את שפיותו.
‫את יכולה ללמוד לאהוב אותו?‬ ‫-אולי אתה חושב שחסרה בי אהבה.
‫אבל האהבה מבחינתי עכשיו‬ ‫היא דבר אומלל שעבר זמנו.
‫למה את שואלת אותי?
‫אני צריכה מישהו אובייקטיבי.‬ ‫אדיש.
‫אם כך אני חושש‬ ‫שאת שואלת את האדם הלא-נכון.
‫ערב טוב, מר אוק.
‫ערב טוב.
‫זהו.‬ ‫-זהירות.
‫אני מודה לך שבאת, אוק.
‫כן, טוב מאד. יפה.‬ ‫עוד, עוד דברים.
‫אז מה דעתך?
‫אני לא רגיל לארגן מסיבות.
‫אולי נהפוך את זה לארוע שנתי.‬ ‫כל ערב חג המולד.
‫הזמנתי את כל הכפר.‬ ‫אתה חושב שהם יבואו?
‫אתה חושב שמיס אוורדין תבוא?‬ ‫-אני בטוח שכן.
‫וגם אתה תבוא, אני מקווה.
‫אני יודע שמיס אוורדין‬ ‫תשמח שתהיה פה.
‫אולי, לזמן קצר.
‫תראה, אני רועד.‬ ‫אני כל כך מתוח.
‫גבריאל, אתה מוכן...
‫תעשה כמיטב יכולתך.‬ ‫-אני אשתדל.
‫יש קשירה כלשהי‬ ‫שנחשבת היום אופנתית במיוחד?
‫אתה שואל את האדם הלא-נכון.
‫מה עם נשים?
‫אשה נוהגת לקיים את הבטחתה?
‫היא הבטיחה?
‫במרומז.
‫שוב, אני...‬ ‫-היא תעשה את הדבר הנכון?
‫אם זה לא יעיק עליה יותר מדי.
‫אוק, הפכת להיות ציניקן לאחרונה.
‫היא לא הבטיחה בפעם הראשונה ההיא.‬ ‫לכן, היא לא הפרה שום הבטחה.
‫גם הפעם היא לא הבטיחה.
‫אבל היא תבטיח. הערב.
‫אני יודע.
‫וכשזה יקרה...
‫רציתי להגיד לך מראש, גבריאל...
‫כי...אני מאמין שאני יודע את סודך.
‫ראיתי אתכם, ביחד.
‫האופן שבו אתה מדבר אליה.
‫ומביט בה.
‫ודואג לה.
‫ואני מודע...
‫...לעומק רגשותיה כלפיך.
‫התנהגת כמו גבר...
‫ובתור המתחרה שיזכה בה- -‬ ‫יזכה בה תודות לטוב לבך...
‫...אני מבקש לומר לך...
‫...אני אסיר תודה מעומק לבי.
‫המבשלת מבקשת לדבר איתך, אדוני.
‫נשק אותי, ג'וזף.‬ ‫-לא, לידי. בבקשה, לא.
‫תסלחו לי?
‫באתי להגיד לילה טוב.
‫תחזור לבנות המסכנות.‬ ‫שברת את ליבן.
‫אני לא בנוי לארועים כאלה.
‫לא. גם אני לא.
‫הלוואי וגם אני יכולתי ללכת.
‫אני חייב ללכת.‬ ‫-לא לפני שתרקדו. שניכם.
‫אני עומד על כך.
‫מר אוק?
‫תודה.
‫תגיד לי מה לעשות.
‫גבריאל.
‫תעשי את הדבר הנכון.
‫אני מצטערת, סלח לי.
‫פרנק.
‫השחור הולם אותך.
‫למרות שהוא נלבש קצת בטרם עת.
‫אתה חי.
‫והנה אני כאן.‬ ‫נמשיתי מן הים.
‫דייגים מצאו אותי‬ ‫והביאו אותי אל החוף.
‫ואז נודע לי שאני מת‬ ‫וגיליתי שהמצב הזה עדיף מבחינתי.
‫לזמן מה, מכל מקום.
‫למה חזרת?‬ ‫-דבר כל כך מוזר.
‫התגעגעתי אלייך.
‫את לא נראית שמחה לראות אותי.
‫אמרת שאני כלום בעיניך.
‫זה מה שאמרתי?
‫כן, ובכן - - כנות בכל מחיר.
‫הסתבר לי שאני זקוק לכסף.
‫ויתרתי על מקצועי בשבילך,‬ ‫וזה נראה קצת אכזרי בעיניי...
‫...שלך יש חווה ובית‬ ‫בעוד שלי אין כלום.
‫אין שום כסף.‬ ‫-אז תמכרי את החווה.
‫בואי הביתה.
‫לא.
‫אמרתי, בואי הביתה.
‫אני בעלך ואת תצייתי לי!
‫אלוהים.
‫בת-שבע בולדווד
‫אני רוצה לראות.
‫אם זה מנחם אותך,‬ ‫הוחלט לחוס על חייו.
‫פשע מתוך להט יצרים.
‫בוקר טוב, לידי.
‫יבול מצוין, גברתי.‬ ‫הכי טוב שהיה לנו מזה שנים.
‫הכל ייקצר לפני עונת הטל?
‫בהחלט, גברתי.‬ ‫המזל היה לצידנו.
‫בואי, לידי, תעזרי פה.
‫סליחה שהבהלתי אותך.
‫רציתי לנקות פה בשבילם.‬ ‫כל כך הרבה זמן לא הייתי פה.
‫אתה נכנס לכנסיה?
‫חזרות. אני שר את הבס במקהלה.
‫כן, שמעתי אותך.
‫אז אני מתנצל.
‫קיוויתי להזדמנות לדבר איתך.
‫דיברנו הרבה פחות ממה שהייתי רוצה.
‫נכון.
‫אני עוזב את אנגליה.
‫עוזב?
‫לאמריקה.
‫בעוד ארבעה ימים מפליגה ספינה‬ ‫מבריסטול. אני אהיה עליה.
‫עכשיו כשהחווה השתקמה.
‫אני אמור לתת לך התראה.
‫לא. אתה יכול לעזוב‬ ‫בכל רגע שתרצה.
‫אני אעזוב מחר השכם בבוקר.‬ ‫בלי מהומה.
‫נראה לי שכך עדיף.
‫גבריאל.
‫חכה.
‫אולי זה יישמע לך מוזר אבל...
‫...משהו מדאיג אותי.‬ ‫יכול להיות שהעלבתי אותך?
‫לא, בכלל לא.
‫אז מדובר בכסף?
‫אני אשלם לך כמה שתרצה.‬ ‫-אני לא צריך כסף עכשיו.
‫אז שותפות רשמית?‬ ‫-גם לא שותפות.
‫החווה שייכת רק לך.‬ ‫החווה המשובחת ביותר באזור.
‫אז מה הסיבה שאתה עוזב?‬ ‫-אמרתי שיום אחד אעזוב אותך.
‫טוב, אז אל תעזוב.
‫את אוסרת עלי?‬ ‫-כן, אם זה מה שאתה רוצה.
‫אני אוסרת עליך.
‫הגיע הזמן שתילחמי בעצמך‬ ‫את המלחמות שלך.
‫וגם תנצחי בהן.
‫אז אנחנו חייבים להיפרד?
‫אני מניח שכן.
‫גבריאל, חכה.
‫תודה, גבריאל.
‫אתה האמנת בי ונלחמת למעני...
‫ועמדת לצידי כשכל שאר העולם‬ ‫היה נגדי.
‫ועברנו כל כך הרבה ביחד.
‫לא הייתי אהובתך הראשונה?
‫ואתה שלי?
‫ועכשיו אני צריכה להמשיך בלעדיך.
‫אילו ידעתי...
‫אילו ידעתי שתתני לי לאהוב אותך‬ ‫ולהתחתן איתך...
‫אבל לא תדע לעולם.
‫למה לא?
‫כי אתה לא שואל!
‫ושוב תגידי לא?
‫אני לא יודעת.
‫כנראה.
‫אז למה אתה לא שואל?
‫תשאל אותי.
‫תשאל אותי, גבריאל.
‫הרחק מן ההמון הסואן
‫תרגום: עמירה שגב